Var lyckliga! Njut av ert liv i Wayward Pines!
Beverly Brown bröt mot reglerna. Det var därför hon blev utdömd.
Vi har problem. Ethan Burkes fru letar efter honom.
Bilen läcker olja. Jag kan skruva åt ventilen så att ni inte får stopp.
- Var är min fru och son? - Jag har gjort dem bättre.
- Råkade ni ut för en olycka? - De sa det, men vi minns inget.
Har du sagt att jag är här? Vänta inte för länge.
Jag hade rätt. Han är med henne.
Hur många gånger måste jag säga det? Det här är min stad!
Ni måste be om tillstånd för att åka härifrån!
Vad fan är det för fel på er?
- Ethan! - Nu har jag dig, din jävla...
Du tror att du vill veta sanningen, men det vill du inte.
Det är värre än allt du kan föreställa dig.
Ben? Ben, Ben...
- Följ med ut. Följ med mig ut. - Det är ingen fara, raring.
Kom nu. Ja, kom hit.
Okej. Så ja... Kom här.
- Ge mig dina händer. - Det är blod.
Vad var det där för varelser på andra sidan muren?
Vargar. Det här är vargmarker.
Här. Ta den.
- Den där mannen dödade oss nästan. - Han gjorde det inte.
- Vi måste ringa polisen. - Han var polis.
Precis. Det går inte att mörklägga det här.
De vet redan.
Det finns kameror och mikrofoner överallt.
I det här huset, i skogen...
Hela stan är övervakad.
Av vilka då? FBI? Vilka?
Jag vet inte.
Jag skickades hit för att utreda två agenters försvinnande.
En av dem var Bill Evans. Den andra var Kate.
Efter olyckan vaknade jag på sjukhuset, precis som du och Ben.
Jag försökte ringa dig och kontoret, men kom inte fram till nån.
Jag har försökt lämna stan ända sen jag vaknade på sjukhuset.
- Vad gör vi nu? - Vi är försiktiga och spelar med.
Vi låtsas som om inget är fel, beter oss som...
Beter oss som en lycklig familj.
Om du vill överleva.
Var är Ben?
Ben! Ben!
Vad hände? Vad är det?
"Bäste Ben, vi ser fram emot din första skoldag i Wayward Pines."
Gratulerar, sheriff Burke.
Jag har köpt en tårta åt er. Till och med kottarna går att äta.
Mr Burke! Vi är så glada över vår nye sheriff. Borgmästare Brad Fisher.
- Säg "Pines"! - Pines!
- Toby. Jag är från tidningen. - Det här är en plötslig omställning.
Jag skulle ljuga om jag sa att jag inte var lite förvånad.
Vem har utnämnt mig till sheriff?
- Var det ni? - Det är inte mitt område.
Vems område är det?
Jag vill gärna tala med den personen och tacka för utnämningen-
-samt fråga lite om min nya roll.
Jag vill ju göra ett bra jobb som sheriff.
Vi föredrar att inte ställa frågor, utan bara följa reglerna.
Vi gillar inte nyfikna typer här.
- Vem vill ha lite tårta? - Jag hämtar en kniv.
- Kan du lämna oss en stund? - Ja, visst.
Jag är väldigt glad att ha en sheriff med er erfarenhet.
- Vad vet ni om min erfarenhet? - En hel del. Det ingår i mitt jobb.
Det är den sortens makt som kommer med er nya ställning.
Jag förstår. Jag ser fram emot att samarbeta med er framöver.
Lycka till på första jobbdagen.
Det gäller bara några dagar tills din far är klar med utredningen.
- Väck inte för mycket uppseende. - Det gör jag aldrig.
God morgon, Theresa!
Ben.
Högt upp. Långt ner. Mitten. För långsam.
Där fick ni mig.
Det ska bli så kul att presentera dig för skolan.
Du kan kalla mig mrs Fisher. En del kallar mig mrs F. Du avgör själv.
Fokus här ligger på det mentala. Humaniora, laganda och idrott.
- Alla här idrottar. Gör du det? - Inte direkt.
Jag gissade att du var konstnärligt lagt. Får jag gissa?
- Musiker? Gitarr? - Ja.
Vi har ett suveränt musikprogram här.
Många elever bildar egna band-
- och varje sommar har vi en bandtävling på Rosemary's Café.
- Det låter jättemysigt! - Skoldagen har redan börjat.
Okej. Jag hämtar dig klockan tre.
Flickor.
Jag har en välkomstbroschyr åt er.
- Tack. - Då så. Följ med mig.
- Du är från New Jersey. - Ja.
- Vill du aldrig åka tillbaka? - Nej. Jag stormtrivs här.
Herrejäklar...
God morgon, sheriff Burke.
- Vad är det här? - Envarsgripande. - Ni kan gå.
- För vad då? - Han är en upprorsmakare.
I morse vanprydde han offentlig egendom med...
...omstörtande graffiti.
- Det måste bli en vidräkning. - En vidräkning?
Låt mig klargöra en sak: här ska det inte bli nån vidräkning.
Tro mig, det vill inte vi heller, men Peter ger oss inget val.
Det är hans tredje lagbrott.
Men ni kan ju inte känna till lagen om det tredje brottet, sheriffen.
Du har gjort din medborgerliga plikt, Pam. Nu kan du gå.
Ethan, raring... Om inte du vill göra det här...
- ...så gör jag det gärna själv. - Det kommer att åtgärdas.
Det ska bli spännande att se hur du väljer att åtgärda det.
Raring.
Jag ska ställa några frågor till dig, Ben.
Jag vill pejla din personlighet så att jag vet var du ska placeras.
Se det inte som ett prov.
Se det bara som att vi försöker lära känna varandra.
- Bra. Varifrån kommer du, Ben? - Seattle.
- Och var bor du? - Seattle.
Och var är ditt hem, Ben?
- Ska jag upprepa frågan? - Jag har redan sagt var jag bor.
Jag frågade inte var du bodde. Jag frågade var ditt hem var.
Seattle.
- Saknar du det, Ben? - Ja, jag antar det.
- Varför saknar du det? - Jag vet inte. Olika anledningar.
Du saknar nåt och du vet inte varför du saknar det.
Varför tar inte dina föräldrar med dig hem?
- De kan inte. - Varför inte?
Pappa jobbar för Secret Service och han har ett uppdrag här.
- Hur kan du vara så säker på det? - Det är det han jobbar med.
- Tänk om han har hittat på det? - Det skulle han inte göra.
- Har din far aldrig ljugit för dig? - Han har ljugit, men...
Hur kan du då lita på honom?
Hur kan du lita på honom, Ben?
I SVEKETS TID SES SANNINGEN SOM REVOLUTIONERANDE
- Kan jag hjälpa er att hitta nåt? - Jag vill köpa nåt till min son.
- Vad är det som firas? - Inget. Jag vill bara ge honom nåt.
Han är väl förtjust i musik?
Jag har... De här är handsnidade av min man.
Alla spelar olika melodier. Det här är min favorit.
Du har 30 sekunder på dig att säga det du vill.
Du bestämmer inte reglerna.
25. Och det är inte mina regler.
Jag gav upp agentutbildningen för att jobbet alltid går först.
Jag ville vara mor.
Jag satte familjen främst, men Ethan gjorde inte det valet.
- Du gjorde min familj illa, Kate. - Jag vet. Mycket har hänt sen dess.
- För dig kanske. - För dig med. Du vet inte om det än.
- Vill du att jag ska slå in den? - Nej tack. Jag har ändrat mig.
Du heter Ben, eller hur?
- Hej. Jag heter Amy. - Hej.
- Väntar du på din mamma? - Nej, jag ska gå hem.
- Bor du nära skogen? - Jag vet faktiskt inte riktigt...
Bor du nära de jättehöga träden eller de halvhöga träden?
Wayward är inte så stort. Vi ska nog hitta det. Kom.
Hon frågade en massa om var jag bodde och så...
Hon ville väl bara att du inte skulle börja längta hem.
- Gör du det? Längtar hem? - Jag antar det.
- Du var väl populär på gamla skolan? - Ja, typ.
- Du hade säkert flickvän också. - Ja, det hade jag.
Nu är det väl typ ett distansförhållande, antar jag...
Om allt är perfekt i Seattle kan jag förstå om du längtar tillbaka.
Har du varit vid det där stängslet? Eller muren, eller vad det nu är?
Nej, vad skulle jag göra där?
- Och de där djuren på andra sidan? - Hur kan du känna till dem?
Ben! Vad gör du? Jag sa att jag skulle hämta dig på skolan.
Det är mitt fel. Jag bad Ben att följa mig hem.
Han ville inte, men jag tvingade honom...
- Okej, det är ingen fara. - Förlåt.
- Hej då. - Hej då...
- Ni har tagit fel person. - Jaså?
Och de här människorna? Som står där med dig?
Det var längesen, i ett annat liv.
Hur längesen?
Jag slutade hålla räkning efter fyra vintrar, så kanske fyra-fem till.
Vad är det här för nummer?
Ingen aning. Jag vet inte.
Du har ingen käpp på det här fotot.
- Bergsklättringsolycka. - Var då? Här?
Jag försökte klättra ut. Vilken dumbom...
- Varför får ingen lämna stan? - Det finns en utväg.
Sheriff Burke. Ni måste kalla till vidräkning för Peter McCall imorgon.
Klockan 22.00 på slaget.
Telefonförsäljare.
- Hur gick det? - De utnämnde mig till sheriff idag.
- Utnämnde de dig till sheriff? - Dödar man nån får man hans jobb.
De vill avrätta en man för att ha målat graffiti.
De förväntar sig att jag gör det, annars hittar de nån annan.
Alla är fångar här.
Jag träffade borgmästaren idag. Han heter Brad Fisher.
Fisher... Bens lärare heter Fisher. Jag träffade henne i morse.
Megan? Det är hans fru.
Jag kollade deras akter. Hon har varit hypnoterapeut.
De lät en hypnoterapeut bli lärare...
Jag tror att borgmästaren försökte berätta nåt för mig.
Jag tror att vi kan få veta mer av honom.
Hej! - God morgon!
Mrs Burke. Det är härligt med föräldrar som är så engagerade.
- Tänker ni komma hit varje morgon? - Det var er jag ville träffa.
- Våra makar träffades nog igår. - Ja, just det!
Vad spännande att vara gift med sheriffen!
Vi är ju nya här och har inga vänner. Vi vill att ni kommer på middag.
Det vill vi gärna! Vad trevligt.
Ni borde se mer av stan.
Kan vi inte ses på Biergarten klockan 19.00?
Vi kan ta ett bås längst in. Hamburgare och öl.
- Ni äter väl kött? - Ja, vi äter allt.
- Då ses vi. - Okej, toppen.
Hallå där. Kom här.
God morgon, Peter.
- Är det min sista måltid? - Inget kommer att hända dig.
Jag har läst igenom det tio gånger. Tänk vad mycket jag har glömt...
Du kan väl berätta vad du minns?
Det var 2001 och jag var i Los Angeles på en konferens.
Jag gick ner för att ta ett glas i baren.
Jag började prata med en brunett som hette Denise.
Vi fann verkligen varandra.
Efter fem glas-
-bjöd jag in henne till hotellrummet.
Jag var fortfarande gift. Jag hade gärna sagt att det var...
...en kort stund av svaghet, nåt som aldrig hade hänt. Det vore en lögn.
Hur som helst...
Vi gick tillbaka till mitt rum och jag tuppade av.
Därefter vaknade jag upp på ett hotellrum, men inte i samma hotell.
Brunetten från baren var fortfarande kvar...
...men hon var äldre och hon hette inte Denise.
Det var Pam.
Vi börjar där vi slutade igår.
- Varifrån kommer du, Ben? - Seattle.
Och var bor du?
- Jag vet inte. - Bra, Ben. Jättebra.
Imorgon får du börja med de andra eleverna och jag ska vara din lärare.
Blunda.
Är du redo?
För hjärtområdet.
Sheriff Burke. Vad trevligt att ses! Det här är min fru - Megan.
Du måste vara Theresa. Trevligt att träffas.
- Slå dig ner. - Hallå igen, Theresa!
- Var det svårt att hitta stället? - Nej, inte alls.
Deras buffelburgare är fin. Hur smakar köttbiten?
- Är köttbiten god? - Ja, den är jättefin.
Är allt som det ska?
- Det här var ju jättetrevligt. - Det är en ära att äta med sheriffen.
- Ja, grattis! - Tack så mycket.
Vi saknar förstås sheriff Pope. Han slutade så plötsligt.
Ja, det var nog en överraskning för oss alla.
Jag har alltid tänkt att en bra sheriff är som en bra lärare.
Man måste sätta tydliga gränser.
Folk måste förstå att deras uppförande ger konsekvenser.
Jag måste tvätta händerna. Kan du följa mig till toaletten?
- Ursäktar ni oss? - Absolut. Följ mig.
- Din fru är förtjusande. - Tack.
- Vad tycker du om vår stad? - Jag älskar den.
Det är fantastiskt. Bergen, tallarna, skräcken i allas ögon...
- Vin? - Absolut. Ja.
Inget slår ett gott glas vin när man vill ha ett ledigt samtal.
- Din son Ben är visst en bra grabb. - Ja, det tycker jag.
Saken med den här stan är att...
...de fokuserar på barnen. Skolan är väldigt engagerad.
Det handlar om att forma barnets psyke.
- Din fru är lärare på skolan. - Ja. Var försiktiga.
Alla hyllar buffelburgaren...
- ...men forellen är utsökt. - Buffelburgare.
Vad anser ni om de offentliga avrättningarna?
Det Pope gjorde med Beverly, det jag förväntas göra med Peter McCall.
Vidräkningarna...
Vi skriver inte lagarna. Vi... följer dem bara.
- Bra uttryckt. - Det är därför jag skriver dina tal.
Vilken glassätande jävel. Försvann han utan att säga adjö?
- Erkänn att han var obehaglig. - Han var gullig.
Ja, men sheriff Pope borta. Nu har vi en ny sheriff. Jippie!
Många tyckte att han var för burdus.
Han var bra att ha att göra med. Ärlig och lätt att jobba för.
Väldigt generös mot mig, särskilt under högtiderna.
Du kommer snart att känna likadant för sheriff Burke.
- Kom bara ihåg att Ethan är gift. - Pam, så motbjudande!
Vänner, grannar...
Låt oss höja våra glas för vår nya sheriff - Ethan Burke.
Vi är nog alla överväldigade av hur fort han har stigit i graderna.
Med stor makt kommer ett stort ansvar.
Nån som förstår att de som bryter mot lagen måste straffas snabbt-
- och när så krävs - strängt, så långt lagen ger utrymme...
Tack. Tack, Pam. Det var mycket vänligt.
Jag vill bara säga att det är en ära att få tjänstgöra här.
Jag vill att alla som är här ska veta...
...att så länge jag är sheriff i Wayward Pines-
- tänker jag göra allt som står i min makt för att se till-
-att belysa stadens missförhållanden-
- och att de verkliga brottslingarna ställs inför rätta.
- För sheriff Burke. - För sheriff Burke!
Tack ska ni ha.
Det är psykiatern. Träffade du honom på sjukhuset?
- Dr Jenkins! - Ethan. Hur står det till?
Du måste vara Theresa. Jag är så glad att du har återhämtat dig.
- Vad gör du här ute? - Jag ser hur det går för min nya art.
Det är en korsning mellan två olika tallar.
Hon behöver inte ses till särskilt ofta, men jag oroar mig alltid.
Jo, doktorn. Det finns folk i staden-
- som vill att jag ska avrätta en man som har målat graffiti.
Då stämmer ryktet. Jag beklagar verkligen.
Vi kan väl inte bara acceptera det?
Jag vet hur du känner det, Ethan. Tro mig, det gör jag.
Det kanske är de bästa sakerna som kräver de största uppoffringarna.
Titta. Titta på all skönhet som omger oss.
Hector Gaither. Han är på lokalradion varje kväll.
- Kom, så går vi. - Nästan alla lyssnar.
När vi kommer till korsningen vill jag att du går hem. Vi ses där.
- Vi är framme. - Är det ditt favoritställe?
Nej, det här är mitt favoritställe.
Berätta om dina vänner.
Jag hade egentligen inga. Jag ljög för dig.
Det gör inget. Vi hänger inte upp oss på det förflutna här ändå.
Och nu har du ju mig.
- Dags att gå. - Klockan 22.00 är det vidräkning.
Det blir ingen vidräkning. Kom nu.
- Vart ska vi? - Jag ska gömma dig, ute i skogen.
- De kommer att hitta mig direkt. - Vi måste ta den risken. Kom nu.
Okej. Ta mig till stängslet.
"Grattis, Theresa! Ett jobb är ledigt på Wayward Pines mäklarbyrå."
"En av våra mäklare har gått i pension."
"Kom till kontoret imorgon klockan 09.00 på slaget."
Varför tog du med mig hit?
"Innan jag bygger en mur vill jag veta vad jag stänger inne eller ute."
Det är Robert Frost.
Håller den oss instängda? Eller nåt annat utestängt?
Du kan väl berätta för mig?
De flesta vill fly när de kommer hit, precis som du. Inte jag...
Jag kunde bli en annan, glömma mitt förflutna.
Problemet är att man inte glömmer för evigt. Minnena kommer ikapp.
De kom ikapp mig. Det finns bara en utväg.
- Det här är slutet för mig. - Du behöver inte göra det.
Nej, men du måste. De ser dig.
Få dem att lita på dig. Du kan göra det, eller så gör jag det.
Om du vill överleva här får du ge mig en liten knuff.
Det tänker jag inte göra, Peter. Jag gör det inte.
- Det vet jag. - Lägg av nu...
Det är därför den här stan behöver dig.
Peter McCall är död.
- Hur gick det till? - Det spelar ingen roll.
Jag vill att du stannar här och spelar med. Jag ska skaffa hjälp.
Du är stark.
Mycket starkare än du vet.
Du kanske passar som sheriff, trots allt.
Jag tror att du passar bättre som sheriff än jag.
Det var det smartaste du har sagt sen du kom till min stad.
Jag vet att Peter McCall gjorde det åt dig.
Du kanske har lurat alla andra, men jag är legitimerad sjuksköterska.
Det är bara brus på radion, förutom när Hector Gaither spelar piano.
- Växte han också upp här? - Nej, han är typ 40.
Vad finns på andra sidan stängslet?
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com